Dagenham er en av bilindustriens store ambolter.
I Storbritannia produseres det daglig 3000 Ford-biler.
Europas største, verdens 4. største, bilprodusent.
Ford i Storbritannia produserer 3100 biler hver dag.
Under panseret er det en V4-motor.
Luksuriøse seter, eleganse. Kjør av sted med stil.
I fem europeiske land dekker Fords fabrikker 18 km².
Gulvarealet er nesten fire millioner m².
I 1968 jobbet 55 000 menn ved Ford i Dagenham.
Og 187 kvinner.
- Du har mer støtte enn Arsenal. - Puppene mine er ikke myggstikk, da!
Desmond Dekker skaper furore med "Israelites" på årets varmeste dag.
Da er det på'n igjen!
- Connie, kan du hjelpe meg? - Jeg kommer om fem minutter.
Hei. God morgen.
- Alt bra? - Jeg forsov meg.
- Hvordan er det med George? - Ikke spør.
Det går bra, du rakk det.
26. mai 1968, maskinsøm-avdelingen.
Mine damer, får jeg avbryte et øyeblikk?
- Kle på dere, jenter! - Dekk dere til.
Tenk om mennene deres så dere slik? Hva ville de si?
- Kom igjen, jenter, dette er viktig. - Takk, Connie. Ti stille!
Ti stille! Vil dere, eller vil dere ikke, høre hva jeg har å si?
Hør på meg. For å sitere Churchill: "Dette er ikke slutten."
- "Eller begynnelsen på slutten." - Kom til saken!
Vær så snill, jeg gjør mitt beste.
Fristen vi ga styret for å svare på vår klage -
- på at de omdefinerte dere til ufaglærte, -
- er nå utløpt. Hold kjeft!
Det betyr at dere må stemme -
- over trusselen vi framsatte om øyeblikkelig stans av all overtid.
Og én dags streik på den 29. mai. Greit?
Fikk dere med dere det? De som er for streik, rekker opp hånda.
Og de som er imot?
Enstemmig vedtatt!
Jeg møter styret i morgen, og da skal jeg fortelle dem hva dere sa.
- Er han ikke skjønn? - Vi gjorde det!
- En gang må være den første. - Alle andre streiker.
Ikke si det på den måten hvis du blir intervjuet av David Frost.
- Det er litt skummelt. - Men jeg er stolt av oss.
Jeg sloss mot Rommel i krigen. Jeg er mer redd for disse jentene.
- Gratulerer med dagen, Sandra. - Takk. Har de ikke pyntet fint?
- Skal vi danse, George? - Nei, jeg tar meg en røyk.
Gledesdreper.
- Gratulerer med dagen. Nyt den. - Takk, Albert.
- Søren heller, Dave! - Det var bare sikringen som gikk.
Klart det var den fordømte sikringen.
Han er den rene Liberace.
Gud hjelpe...
- Hvor ble det av Brenda? - Hvor tror du?
- Tuller du? - Nei.
Kantingen din kommer til å løsne. Jeg vet nok hvem som sydde den.
Fort deg, ellers går vi glipp av maten.
- Noen som vil ha en drink til? - Ja takk.
- Da flyr jeg på do hele natta. - Ta en!
- Gin og tonic, et glass øl. Dave? - Hvem blir med ut på dansegulvet?
- Burde du ikke sitte litt? - Nei, jeg vil ha en drink.
Kom igjen, George, du har ikke danset.
Kan jeg ta denne dansen, George? Jeg må holde twisten ved like.
Forsiktig! Husk at du må være i god form i morgen.
- Ha det. Sov godt. - Sandra.
Gratulerer med dagen!
Jeg bor ikke her.
Hva er det?
- Hvorfor kysset du meg? - Ikke for noe. Fordi jeg liker deg.
- Ikke her ute! - Er du for fin på det?
Ja, det er jeg faktisk.
Graham? Graham, frokosten er klar!
- Vær så god. - Jeg føler meg ikke bra.
- Du er ikke varm. - Jeg har vondt i magen.
- Hva er det med hånden din? - Ingenting.
- Jeg gjorde ikke noe galt. - Var det lærer Clarke igjen?
Det ordner seg. Spis frokosten og kle på deg.
Jeg skal snakke med ham. Sharon, fort deg.
- Eddie. Opp med deg. - La meg være. Jeg dør.
Alle skal dø, og alle må gå på jobb.
Eddie?
Frekke merr! Kom hit!
Herregud. Pokker også!
Ja?
- Mr. Clarke, kan jeg snakke med deg? - Naturligvis. Hva gjelder det?
Du slo sønnen min. På hånden, med spanskrøret.
Og det var ikke første gang.
Ja visst, O'Grady. Han glemte transportøren sin.
- Og det var ikke første gang. - Du får ikke slå ham.
Dere bor i leiegårdene, ikke sant?
- Hva så? - Guttene som bor der, -
- sliter ofte med å tilpasse seg den standard vi krever.
Det er ikke deres skyld.
Foreldrene vet ikke hvor krevende det er å studere.
Så guttene kan ikke søke hjelp hos dem.
Men de venner seg til det. Det vil din sønn også, om han får sjansen.
Men takk for interessen, Mrs. O'Grady.
- Er alt i orden? - Dra til helvete!
- Er denne Sandras? - Ja.
- Connie, Sandra har sydd feil igjen. - Ikke si det!
Du må snakke med henne. Ja, det er deg vi snakker om!
- Vi kan ikke alltid trå til. - Jeg skal snakke med henne.
Nei, nå begynner det å regne igjen.
- Vi kunne like gjerne vært uten tak. - Hvor ofte har vi bedt om nytt tak?
- Connie. - Albert.
Jeg ante ikke at det var slik. Jeg beklager, jeg ante det ikke.
Det er møte i morgen på Fords hovedkontor i Warley.
- Tuller du? - Nei.
De reagerte med vantro da dere truet med streik.
Vi må ha strategien klar. De stiller med Hopkins og Jones og Grant.
Hvem har vi? Monty Taylor fra hovedkontoret. Og meg, det er to.
Og du, Connie. Da mangler vi bare én.
Noe jeg lærte i krigen: Ha flere folk enn fienden.
Og kom overraskende på dem. Hvem vil være den fjerde?
- Noen som melder seg? Ikke? Vil du? - Drit og dra!
Kom igjen. Dere får en fridag. Ja, nå vil alle sammen være med!
Det kan vi ikke ha noe av.
- Hva? - Ja!
Ja vel, da.
- Hei, Gordon. - Sandra.
- Hvor skal de? - De er til den nye Escorten.
Beklager! Vi har stemt, og det blir ikke mer overtid.
Gutta hadde streiket for lenge siden mot å jobbe i et slikt høl.
- Visste dere at det regner her inne? - Ja!
- Ses i morgen, Connie. - Jeg tror han liker deg.
Det er hysteriske tilstander. De bruker fanene som køller.
Sharon, skru av tv-en. Nå, er du snill.
Gå og vekk faren din.
Nå må du våkne, pappa!
Hei, gå og hjelp moren din. Hva sa jeg om å se så mye på tv?
- Martine har farge-tv. - Jaså du, så Martine har farge-tv?
Vi får se på tv hos henne. Da blir moren hennes glad!
- Vi kan leie en farge-tv. - Eddie, ikke lov dem det.
Vi har ikke nedbetalt kjøleskapet. Eller stuemøblene.
- Og nå er det uro på jobben. - Hva slags uro?
Dere bare stemte, Rita. "Uro" er når dere faktisk streiker.
Nei, ikke ta det slik. Jeg bare tulla. Jeg er stolt av deg.
Alle er stolte. Gutta trodde ikke dere ville stemme for det engang.
Bra jobba!
Det er ikke bare at jeg har stemt.
Vi har et møte med sjefene i morgen. Og jeg skal være med på det.
- Hva? - Jeg lager middagen i morgen tidlig.
Hvis jeg blir sen, kan dere varme den opp.
Man spiser visst på en Berni Inn-restaurant på vei dit.
- Det høres flott ut. - Ja, ikke sant?
- Det går vel bra? - Klart det.
Det blir mennene som står for snakkingen.
Nei, jeg mener, er det veldig fint der? Er jeg riktig kledd?
Ja da. Jeg er kjempeglad for at du ble med.
- Damene først. - Takk.
- Tenker du aldri på figuren? - Tull!
Biff. Og bearnés.
Det er Monty som alltid vil hit. Fagforeningen betaler.
Rita, et lite råd.
Når vi kommer dit, ikke la dem lokke deg utpå.
Hvis de spør deg om noe, så se ned og la meg svare.
Og hvis jeg nikker, så nikker du også. Greit?
- Smakte maten? - Ja. Jeg er sprekkmett.
Mr. Dawson! Vi ventet dere ikke før...
Ikke noe problem. Og vi er fire, så finn fram en stol til.
Ja vel.
Ved en tidligere avstemning godtok jentene en ny struktur.
Men ikke hvor de selv ville havne, og det er derfor vi er her nå.
- Jeg forstår hva jentene mener. - Ikke snakk på deres vegne.
Vi vet ikke hva de tenker.
En klage var allerede under behandling. De vil bli hørt.
Men vi kan ikke la dem snike i køen.
Dere kjenner meg. Jeg har ikke noe usnakket med Ford.
- Du har alltid vært rimelig. - Vel, vi er alle verdensmenn.
Så la oss komme til saken. Vi møtes igjen om to uker.
Nei, hør på meg! Vi møtes igjen her om to uker.
Og da kan du garantere at du vil vurdere jentenes klage.
- Men Monty, saken er... - Da kan dere si til sjefene deres -
- at streiken er avblåst, og vi kan si til jentene -
- at de vil være din hovedprioritet om et par uker.
- Meget rimelig. - Jeg tror ikke jentene...
De blir fornøyd, bare de vet at de ikke blir avfeid.
Fagforeningen legger premissene, det er hovedsaken.
Unnskyld meg, men det er pisspreik. I tre timer har vi sittet her.
"Det er hovedsaken for jentene"? Hva gir deg rett til å si det?
Her. Se på dette.
Der!
- Sette det sammen selv! - Det er Fords eiendom.
Vi må selv finne ut hvordan de passer sammen.
Det finnes ingen mal. Vi lager det ferdige produktet på frihånd.
Alt det andre også. Det er ikke ufaglært arbeid.
Men dere har degradert oss til det. Jobben vår krever en eksamen.
- Miss... - Mrs. O'Grady.
- Jeg forstår misnøyen deres. - Neppe. Men det er enkelt.
Vi er halvt faglærte, og har krav på lønn deretter.
Jeg er ikke ferdig! Angående det at vi "sniker" i køen.
Vi leverte klagen for flere måneder siden, men dere har ikke gjort noe.
Og vi vet hvorfor: Kvinner har aldri streiket før.
Så dere trodde dere kunne glemme hele greia.
Men vi lar oss ikke avfeie.
Vi gjør som vi sa: ikke mer overtid, og en øyeblikkelig dagsstreik.
Hva som så skjer, er opp til dere.
Dere får ha meg unnskyldt, men nå må jeg gå.
Adjø, mine herrer, og takk.
Tror du jeg liker å virke dum foran Hopkins?
- Se på ham! - Slapp av, du var kjempeflink.
Jeg visste det! Jeg ville ha flinke Rita, så jeg valgte deg.
Da du dro fram tøystykkene, det var helt utrolig.
Jeg regnet ikke med at du kom så forberedt.
Nei, han hadde rett. Jeg hadde stjålet dem.
Eddie lapper teltet med dem når vi drar på camping.
Pytt sann. Ikke tenk på Monty, jeg tar meg av ham.
Kan jeg få dem tilbake?
- Hva skal vi si til dem? - Du kan si det.
- Dette er tross alt din skyld. - Ja vel. Hold den for meg.
Ja vel.
Marsj ut!
- Nå trenger jeg en kopp te. - Jeg trenger noe mye sterkere.
Jeg vet at dette er min første dag på jobben.
Og kanskje jeg overser noe, men da vi ble valgt for to år siden, -
- ville vi utnytte vårt nære forhold til fagbevegelsen -
- for å utvikle industrien, til beste for både sjefer og ansatte.
- Ja, jeg tror det sto i manifestet. - Det gjorde det.
- Hva har dere bedrevet siden 1966? - Jeg...
Dere har hatt to år på dere til å utrette noe!
La oss se på hva som er oppnådd det siste året.
26 000 streiker i Storbritannia.
Hvilket betyr tap av fem millioner arbeidsdager.
Fagforeninger og stat er ikke på talefot, produksjonen stuper.
Og betalingsbalansen er på feil side av katastrofal.
Ingen grunn til å ta fram champagneflaskene!
Mange takk. Dere finner veien ut selv.
- Her. Dere glemte lerka. - Takk, Dave.
- Kjør på, jenter! - Monica, denne er din.
- Den er fin. - Hva er dette? Et mødremøte?
Frekkas. Alt bra?
- Hvordan går det? - Bare gi oss sjansen. Ha det.
- Få høre dere, jenter! - Ha det, Eddie.
- Har du sminket deg? - En jente lærte meg det.
- Det kan komme talentspeidere. - Ikke her i Dagenham.
- Hvem vet? - Vi må stenge porten.
Stavet jeg det riktig?
Steng porten!
De skjønner at vi mener alvor, at vi ikke er så tafatte som de trodde.
Ingen flere bilseter i dag, Mr. Ford! Kom igjen, jenter.
Støtt kvinnene!
De har få setetrekk igjen.
Send disse til Cortina-bilene, så henter du Escort-setene.
- Noen som vil ha en kopp te? - Te-tid, jenter!
- Sett den fra deg. - Armene verker.
Ring Tooley for meg.
Hei, jenter! Mat. Bananer, epler, pærer, full pakke.
Takk for skyssen, Arthur.
- Brenda? - Hvorfor ikke? Han er søt!
Da jeg dro, sa han: "Arbeidere i alle land, foren dere!"
Det kan jeg godt gjøre med en gang, tenkte jeg. Og så gjorde jeg det!
- Peter, Bobby her. Hva er det? - Vi har en konflikt til.
- Enda en? Hvem er det denne uken? - Damene.
- Teksten renner! - Regnet gir seg snart.
- Hva nå? - Pubene er ikke åpne ennå.
- Jeg vil bare ha litt chips. - Vi har vel stått her en hel dag?
- Jeg må på hundeløpsbanen. - Og jeg lovet å lage mat til mamma.
Helvete heller, vi har markert protesten vår.
- Da tar vi kvelden. - Ja! Nå går vi hjem.
- Rita, bra jobba. - Hva?
Det var jo den store kjeften din som fikk oss hit!
Jeg var nettopp hjemme hos deg.
Jeg dro hjem til deg. Jeg trodde du var hjemme for lengst.
Jeg er heldig om jeg får kara til å holde ut en hel time.
Kan vi ta en prat? Har du lyst på en kopp te?
- Nei, Albert, jeg må... - Jeg spanderer.
- Ja vel, da. Én kopp skader ikke. - Vi setter oss ved vinduet.
Jeg drypper regnvann på gulvet.
- Ut med språket, Albert. - Ja.
Unnskyld. Denne konflikten har ikke noe med hvor faglærte dere er.
Ford satte ned lønna deres fordi de kan det.
De har lov til å gi kvinner lavere lønn enn menn.
Overalt får kvinner mindre i lønn fordi de er kvinner.
Dere vil alltid være nummer to og slåss om smulene, helt til...
Til vi får innført likelønn.
Ja.
- Hvorfor er det så viktig for deg? - Jeg ble oppdratt av moren min.
Hun jobbet og slet hele livet, og betalte tante Lil for å passe oss.
Det var beinhardt. Særlig siden hun fikk mindre enn halvparten -
- av hva gutta på gølvet fikk for den samme jobben.
Og ingen tenkte på at det kunne være annerledes. Ikke for henne.
Noen må få utsugerne til å slutte med det de har gjort i årevis.
Og du kan klare det. Du kan det, Rita. Tro meg!
Connie, da? Hun er tillitsmannen vår.
Nå trenger dere en leder, en som kan inspirere jentene.
En som kan tale i klartekst. Og det er ikke Connie. Ikke nå.
Ikke sånn som det står til med George.
Jeg har snakket med henne. Hun overlater gjerne roret til deg.
Ikke si noe nå, men sov på saken. Vil du gjøre det?
- Vil du vente i bilen? - Nei, det går bra.
- Det høljer! - Jeg drypper.
- Hopp inn! Fort deg. - Det blir vått i bilen din. Takk.
- Du er søkkvåt. - Jeg ødelegger bilen.
Vi har møttes før, i korridoren på skolen.
Jeg har håpet å støte på deg i noen dager nå.
Vil du skrive under på en klage på at Mr. Clarke bruker spanskrør?
Hva? Var du på skolen av samme grunn som meg?
Ja. Han nevnte hvorfor du hadde kommet.
Han antydet at vi var hysteriske og trengte å roe oss.
Jeg hadde tenkt ut hva jeg skulle si.
Ingen kan snakke med Mr. Clarke. Han vil lyttes til.
Han er en bølle. Det er derfor han slår dem.
Ja vel. Gi meg en penn.
Takk.
- Det har sluttet å regne. - Typisk.
Takk. Hør du...
Jeg vet at du ikke sier noe fordi du er høflig, men...
Da vi møttes i korridoren, var jeg sint. Jeg pleier ikke å si slikt.
Ikke? Jeg kalte Mr. Clarke en pikk.
Sa du virkelig det? På sin plass, for det er han.
- Der er de. - Jeg har laget en dam.
Det gjør ingenting. David sitter baki.
- Den kjolen, jeg så den i Vogue. - Takk. Det er en Biba-kjole.
Jaså? Vel, den er iallfall kjempelekker.
- Ha en fin dag. - Du også. Og oppfør deg pent!
- Jøss, har de krøpet i vasken? - Hotpants. Mary Quants.
- De må være vonde å gå i. - De er lekre.
Dette er ikke Knightsbridge, men Dagenham.
Vil man bli oppdaget, må man skille seg ut.
- Det var skikkelig fint i går. - Å streike?
Det var en smakebit av hvordan vi kunne ha det.
Det er jo det det handler om.
Det var stupmørkt, jeg så ingenting.
Da han skrudde på lyset, satt den fast i vippene!
- Jeg rakk det akkurat. Herregud. - Connie, det er noe jeg må si.
Unnskyld, men... Hvis jeg samarbeider mer med Albert, -
- så er det bare fordi jeg har det i kjeften.
- Det er du som er pulsen her. - Se på meg, Rita.
Jeg er helt på tuppa. Du klarer dette, og du må gjøre det.
På'n igjen.
Mann!
Hei sann, Brian!
Hei, Brian. Har du en spole i lomma, eller er du bare stiv?
- Hva gjør han? - Lommetennis.
Her, Con. Send dem rundt, jenter.
- Bra, Rita. - Gi dem inn!
Ikke bry dere om det. Dette er standard reaksjon.
Hva? "Deres likegyldighet i forhold til vanlig saksgang."
De mener det ikke, men de sier alltid det etter en streik.
- Det er liksom slik reglene er. - Beklager!
Vi er ikke med på det. Vi er ikke dine folk, vi er oss.
Vi finner oss ikke i å bli tilsnakket slik.
Hvem er for å fortsette, og å utvide, streiken, -
- til vi får samme lønn som mennene?
Hvorfor ikke? Det er det dette handler om.
Vi får dårligst betalt enda vi har et høyt ferdighetsnivå.
Og det er bare én grunn til det: at vi er kvinner!
Kvinner får lavere lønn enn menn, samme hvor flinke de er!
Derfor må vi kreve lønn ut fra ferdigheter, ikke ut fra kjønn.
Denne streiken handler bare om én ting: rettferdighet!
Likelønn eller ingenting!
Hvem stemmer for?
Marsj ut!
Det har ikke noe med meg å gjøre.
- Full streik? - Og de har utvidet kravene.
- Herre min gud. - Faen.
Svarte faen, likelønn? Hva tenkte du på, Monty?
Det var Albert, han gikk bak ryggen på meg.
Han er uberegnelig. Vil du ta noen, så ta ham. Han bare skaper bråk.
Send ham inn.
Jeg prøvde å beskytte deg, Albert, men du kommer til å få kjeft.
Dette er kinkig, Albert. Det setter alt på spill.
Forhandlingene våre. Fagforeninga er allerede i tottene på styret.
Hør her, kamerat, hvis du oppmuntrer damene til å bli militante...
De tar ressurser fra gutta, fra de som virkelig jobber.
Det er ikke det at jeg ikke forstår dem.
Men vi må huske på hvem som kommer først.
Marx selv sa det: "Menn skriver sin egen historie." Menn, Albert!
Og han sa: "Framskrittet kan måles på kvinnenes sosiale stilling."
Eller var det en annen Marx? Groucho Marx, kanskje?
Likelønn over hele fjøla!
Sier dere at det ikke er verdt å kjempe for? Klart det er det!
Denne Rita har mer baller enn dere tre har til sammen.
Ikke er hun redd for å ta sjanser, heller.
Og jeg akter å hjelpe henne.
Hvis fagforeninga virkelig er til for å støtte medlemmene, -
- må dere lette på ræva og hjelpe henne, dere også.
Adjø, for faen.
Det er urettferdig at de kaller oss ufaglærte.
Vi vil fortelle at vi blir urettferdig behandlet.
Vi er bare en del av noe mye større.
Kom og vis at dere støtter oss!
Dere kunne lære litt hvis dere gadd å høre etter!
Nå må kvinner reise seg og si: "Nok! Vi godtar ikke dette lenger!"
- Pappa, stekepanna! - Helvete! Nei, pappa sa ikke det.
Takk. Tusen takk.
Du var kjempeflink.
Straks tilbake!
Dere gjør det samme i Liverpool som vi gjør i Dagenham.
Vi er fagarbeidere!
Hun er ganske lekker.
Dere må streike for alle kvinner, ikke bare for maskinsyersker.
La ham være, han må jobbe. Det må vel du også?
Hver eneste en av oss har rett til samme lønn som mennene har.
Alle som er for det, rekker opp hånden nå!
- Hei. - Hvordan gikk det?
Vi slakta dem. Alle møtte opp.
- Det er helt utrolig, Eddie. - Bra jobba.
Jeg går og gir barna et godnattkyss.
- Greit at jeg tar noen penger? - Jøss, hva skjedde?
- Pappa. - Si at han må gjøre det igjen.
Nå går jeg. Følger du dem til skolen?
- Klart det. - Er det greit for deg?
- Alt er vel i orden? - Skulle det ikke være det?
- Ha det bra, da. - Dette er min siste.
- Skjorta. Jeg merket det i sted. - Ja visst, jeg glemte å vaske klær.
Jeg tar det i kveld.
- Pass godt på pappa. - Ha det, mamma.
Likelønn! Likelønn!
- Hvilken vei skal vi? - Det er bort her, Rita.
- Nei, det må være den veien. - Ingen som har et kart?
Der er det!
Vi krever respekt! Vi krever respekt!
- Rull ut transparenten. - Likelønn!
- Likelønn for kvinner! - Vi krever respekt!
Ring meg når jeg er ferdig på jobb!
- Jeg ventet ikke så mye støtte. - Vis oss hva dere har!
Nei, jenter, transparenten er ikke helt utfoldet.
Vi vil ha kjønn
Jeg vet hvordan det føles.
Vi vil ha kjønnslikeverd.
De streikende kvinnene fra Dagenham kom i dag til Westminster.
Enkelte poserte villig vekk for fotografene.
Politikk er faktisk ganske spennende.
- Hvor lenge vil dere streike? - Så lenge som vi må.
- Støtter mannen din deg? - Det må han!
Klart han gjør det. Vi støttet dem da de var i streik.
Plager det deg å bli kalt "Revlon-revolusjonær"?
- Har de bedt deg være modell? - Nå snakker du med feil jente.
Jeg vil heller snakke om streiken.
Streiken gjelder ikke et konkret lønnskrav.
- Du snakker... - Ja, hun er flink.
Lawrie Cannon fra BBC News.
- Hun nevnte deg på tv, Ed. - Du har et grepa kvinnfolk.
Jeg må stikke. Jeg skal hente barna.
- Jeg må lage mat til dem. - På med forkleet!
Hun må få ut finger'n. De har streiket lenge nok.
- Hun tværer det ikke ut. - Det er annerledes for meg.
- Jeg liker ikke den jævla streiken. - De avblåser den så snart de kan.
- Ses i morgen. - Ja. Ha det, Ed.
Påfyll, Pete.
Jeg kan ikke gjøre noe. Kom og se selv!
Dere har fått alle. Vi har ingen flere ferdigsydde seter.
- Frank, hva skal jeg gjøre? - Vi drar hjem, kamerat.
Uten flere seter ikke mer arbeid. For noen av oss.
- Slutter dere alt nå? Hva skjer? - Dere har stengt fabrikken.
Bra jobba, må jeg si!
Ford i Dagenham. Fabrikken står stille. Tusener må forlate jobben.
Produksjonen er minimal. De taper millioner av pund.
Inntil konflikten er løst, vil fabrikkporten være stengt -
- for hele arbeidsstokken.
- Alt i orden? - Ja.
- Hatt mye å gjøre? - Ja.
Det er det siste taket nå, Eddie. Hele fabrikken er stengt.
Ford har ikke råd til det, så...
- Det er leit for deg og gutta... - Ikke tenk på oss, Rita.
Det er varmt i været, så vi merker det ikke om de tar gassen.
Akkurat.
Saken er, Eddie,... Jeg vet hvordan du har det.
Alle de gangene vi jentene støttet deres streiker.
Da gikk vi også ledig.
Ja.
- Er det noe som plager deg? - Nei, ingenting.
- Jeg hadde sagt fra om det var noe. - Bra.
For jeg har heller ikke hatt det helt lett i dag.
Mr. Ford i telefonen, mine herrer.
Dere sa dere kunne ordne opp. Hva står vi overfor?
Sosialistisk arbeiderparti? Arbeidernes revolusjonære parti?
Hun er ikke med i noe parti. Hun er ikke kommunist heller.
Hun likner på faens Jane Fonda! Hvorfor gjør hun dette?
Hun har ingen politisk fortid, og mannen hennes er moderat.
- Hun har bare det klagepunktet. - Jeg gir f.. om det så er G-punktet!
Hvis hun får viljen sin, må vi følge opp over hele verden.
- Er det oppfattet? - Ja, sir.
Bra. Fiks det!
- Da tar du vel det neste flyet? - Ja.
Herr statsminister, jeg tror ikke De forstår alvoret.
- Alvoret i situasjonen. - Apport! Flink bisk.
Jeg får ikke landet på rett kjøl uten å styre fagforeningene.
Nei, men vi må trå varsomt. Få fagforeningene med.
Uten fagforeningene hadde vi ikke hatt Labour Party.
Jeg var fagorganisert mens du ennå var et diebarn!
Med mindre du har noe å si utover det innlysende, kan du hold munn!
- Harold, du ga meg denne jobben. - Du er den beste mannen jeg har.
- Jeg trenger din hjelp. - Jack Scamp er mannen -
- når man står fast. Han samler folk og serverer øl og pai.
- Han fører forhandlinger i mål. - Øl og pai?
Det er kanskje ikke nok hos Ford. 187 maskinsyersker.
- Kanskje kanapeer passer bedre. - Kanapeer? Bra.
- Hvordan var flyturen? - Lang.
- Jeg beklager at du måtte komme hit. - Ledelsen tar dette alvorlig.
- Min kone lager middag. - Jeg vil ikke være til bry.
Det er da så lite. Lisa, Robert Tooley.
- Gleder meg. - I like måte.
- Jeg spiser gjerne på hotellet. - Lisa elsker å lage mat.
La meg ta frakken din.
Kom inn og få en drink. Jeg kjører deg tilbake etterpå.
- Takk. Det var veldig godt. - Takk.
- Gi oss et par konjakkglass. - Får jeg kalle deg Lisa?
Du må være intelligent. Peter sa at du studerte historie ved Cambridge.
Hva mener du om det vesle problemet vårt ved fabrikken?
Bør han ta av silkehanskene? Vise jernneven?
Nei, på ingen måte. Snarere tvert imot.
Vauxhall har ikke fagforenings-problemer-
- fordi partene samarbeider bedre.
Men hos Ford...
Dere forholder dere til fag- foreningene bare når dere må.
Derfor går de i skyttergravene og blir mer aggressive.
Det var et svært så progressivt standpunkt, synes du ikke?
- Ost. - Hva?
Gå og hent Stilton-osten. Og noen druer.
- Ja, det var en god idé. - Takk, det høres godt ut.
En blomkål eller et kålhode til hver.
Blomkål nå igjen? Har du ikke noe annet?
- Jøss, han må elske deg. - Jeg har aldri spist fersk ananas.
- Sandra, streikebidraget ditt. - Takk.
- Tre pund? - Alt fagforeninga kunne avse.
- Bedre enn ingenting! - Jeg kan godt ta det tilbake.
Sandra, blomkål eller kålhode?
- Velg! - Nei, jeg trenger det ikke.
- Jeg må gå nå. Ser dere senere. - Ha det.
- Dette er til Connie. Hvor er hun? - Jeg kan gi henne det.
- Connies? Jeg kan ta det. - Du kan ikke gjøre alt.
Nei, men jeg må prate med henne.
- Ekte ananas? Kan jeg ta en bit? - Vær så god.
- Ha det. - Ha det, Rita.
Kom igjen, jenter, spis!
- Søtt! - Som ham.
Connie? Connie, er du der?
Jeg har med noe. Fra typen til Brenda. Fin avveksling til potetene.
Albert ringte. Det er møte i fagforeninga.
- Vi burde begge komme. - Nei, jeg tror ikke det.
Connie?
George er syk, Rita. Det vet du. Han er ikke... klar i toppen.
Og streiken gjør det bare verre. Jeg må ta meg av ham først.
- Jeg vet at det er... - Nei, det vet du ikke.
Jeg er ikke kona hans lenger. Mer som en søster eller...
Men jeg er hans.
Jeg er alt han har igjen.
Jeg sier ikke at du skal gi opp håpet om at han blir bedre.
Men du har også et liv. Du må leve det.
Ellers vil krigen ha ødelagt to mennesker.
Så så, jeg er her.
Det gjør ingenting. Jeg skifter det. Kom nå.
Du gir vel faen. Du vil bare sende meg på institusjon!
Hold opp!
Unnskyld!
Unnskyld.
- Monty, dette er Mr. Tooley. - Mr. Taylor. Streiken må stanses.
- Vet du ikke hvem jeg støtter? - Jo, jeg har sett i mappen din.
Du er på parti med deg selv, Mr. Taylor.
Hva behager? Jeg gidder ikke høre på dette.
Ja, bare gå. Da vil fagforeningen dø.
Vi har ikke råd til å gi kvinnene likelønn.
Blir det vedtatt, vil bedrifter segne under byrden.
Folk blir oppsagt, kontingentene uteblir, -
- og dermed dør fagforeningene som er avhengige av dem.
Da kan du ikke lenger spise med disse herrene på Berni Inn.
Queens Head? Chequers? Mange restauranter!
Og slutt på gratisturene til parti- og fagforenings-konferanser i Paris.
De galliske gutta på gølvet. Bra, Monty!
Får kvinnene viljen sin, er du død.
Ikke spør hva foreningen kan gjøre for deg.
Spør heller hva du kan gjøre for den. Gå nå og stans den streiken.
Personalmapper. Alle har en svakhet, man må bare finne den.
Hallo? Hallo, ja det er meg.
Jeg fikk beskjeden. Takk. Jeg var opptatt da du kom.
Hva? Mener du det?
- Hei, Gordon. Alt bra? - Ja, alt bra med deg?
Klart det. Du må jo ikke jobbe. Du kan flotte deg med prinsipper.
Du er ikke forsørger, du bare tjener litt ekstra. Men jeg må jobbe.
For å betale strømmen og maten og kullet. Men nå står jeg uten jobb!
- Støtter du kvinnestreiken? - Jeg vil ikke ha likelønn.
- Ikke? - Ikke for kvinner.
Mannen forsørger familien. Kvinner bør ikke streike.
Nå som gutta er uten jobb, blir de nervøse.
Ford har klart å skremme Monty, så pass på hva du sier til ham.
- Det er kjøleskapet vårt! - Vi hadde ikke betalt avdraget.
Jeg brukte den siste slanten på strømmen. Har du penger?
Skal jeg holde døra opp for dere også?
Du brukte opp krisepengene våre.
Melkemannen måtte betales. Men pytt, vi har jo ikke kjøleskap!
- Han kunne ha ventet. - Han ville ha penger!
Si at vi er blakke! Pengene er mitt ansvar.
Hvis du var noe flink, hadde vi kanskje hatt noen!
Velkommen til virkeligheten. Under streik blir man blakk og krangler.
- Hva er det med deg? - Hold kjeft!
- Jeg trodde dere jobbet igjen. - Nei, vi streiker fremdeles.
Jeg var så sikker på at jeg så Sandra nede ved fabrikken.
- Sandra? - Ja, det var henne.
- Hei så lenge. - Ja, ha det.
- Unnskyld, men mamma må gå. - Men du sa...
Eddie, du må passe Sharon. Jeg kommer senere, skatten.
Ja, jeg liker dette. Nydelig!
- Sally? - Sandra.
Ja vel, løft haken. Se på fuglen. Sånn, ja!
Vær litt sexy nå. Bra!
Du er et naturtalent. Og et nedenfra.
Jeg liker det. Og jeg liker det faen så bra!
Jeg vet ikke hvordan det er med dere, men jeg har glemt bilen!
Bra. Og så tar vi et ovenfra.
Se inn i kameraet, Sandra.
Hold den stillingen, Sandra.
- Ja? - Kan jeg avbryte et øyeblikk?
- Vent til vi er ferdige. - Det tar bare et øyeblikk.
- Jeg har alltid drømt om dette. - Jeg vet det.
Hva bryr jeg meg om likelønn? Det er bare fabrikkarbeid, likevel.
Dette er bare en brosjyre, men den kan føre til andre ting.
Jeg får en fot innenfor.
- Jeg vil ikke svikte dere. - Du har ikke begynt å jobbe igjen.
Men det er avtalen? Fotoseansen mot at du gjenopptar jobben?
Men du har ikke gjenopptatt jobben ennå, så...
Nei, men de vil ikke bruke bildene med mindre jeg...
Se på deg selv!
Du er fotomodell. Et naturtalent.
De kunne ikke få noen som var bedre.
Men det kan du.
Der er hun! Tiden går, jenta mi. Slyng deg over bilpanseret.
- Jeg skal se bort. - Hvordan ser dette ut?
Likelønn
Hei, mamma.
Stemningen snur mot Dagenham-damene.
Unnskyld meg, vennen min.
- Går du dit? - Jeg sa jeg det.
Rita ba meg om å komme. Man må kjempe for det man tror på.
Det vet du bedre enn noen.
Tror du jeg hadde gjort det igjen hvis det ble en ny krig?
Jeg vet at du ville det.
Jeg elsker deg.
Gå.
Minister, fagforeningene snur.
- Vanligvis står de sammen. - Det kalles solidaritet.
Men nå vil mennene jobbe igjen. De ber forbundene få kvinnene til-
- å avblåse streiken. Innen en uke er alt normalt.
Du forutsetter at jentene adlyder.
Det er ikke min skyld.
- Connie. - Du sa det var viktig.
Hei. Vi må snakke sammen før møtet.
- Dere kan komme nå. - Denne veien, mine damer.
De har latt dere i stikken. De andre forbundene har fått nok.
Ikke tro på noe de sier. Vi ordner det etterpå.
Vi støtter dere fullt ut, Rita. Deg og jentene.
- Vi sier ikke noe annet. - Og andre forbund lover støtte.
- Men ikke de store forbundene. - Nei, men vi tror vi kan vinne.
Men nå som landsmøtet står for døra, -
- vil det lureste være å stemme over det.
Det vil være den endelige, bindende avgjørelsen.
Da har ikke vi mer vi skulle ha sagt.
Og som sagt, så regner vi med full støtte.
Vi må snakke med dem først.
- "Bindende, kamerat"? Frekke jævel! - Monty er en sleiping.
Gleder meg til å se uttrykket hans når vi kommer.
- Vi takler ham. Hvem som helst! - Det gjør vi, kamerat.
Nei! Nei, George!
Connie!
Connie, slipp meg inn!
Så... Å gud!
Måtte Faderen, Sønnen og Den hellige ånds velsignelse, -
- være med dere bestandig. Amen.
- Jeg er så lei for dette, Connie. - Det er du ikke.
- Hva? - Du syntes han var et åk.
At han hindret meg. Jeg burde ha vært der.
- Det går bra. - Så så.
Hallo. Dette var en overraskelse.
Jeg beklager at jeg kommer så sent. Jeg lot nesten være å komme.
Unnskyld meg. Vil du ha en kopp te?
- Jeg er ikke veldig sosial i dag. - Jeg vil ikke bry deg, men...
Mr. Clarke er blitt bedt om å slutte på skolen. Vi vant.
Ja visst, naturligvis. Så bra. Kjempefint.
- Jeg ville bare si fra. - Takk.
- Beklager at jeg forstyrret deg. - På ingen måte. Takk.
Jeg er gift med Peter Hopkins. Han på fabrikken.
Det ante meg at du ikke visste det. Og jeg visste at du ledet streiken.
Jeg forstår ikke helt...
Kom du for å be meg gi meg?
- Jeg har hatt en jævlig dag, og... - Nei!
Fortsett kampen, vær så snill! Vet du hvem jeg egentlig er?
Lisa Burnett, 31 år gammel.
Jeg har toppkarakterer fra et ledende universitet.
Og mannen min behandler meg som en idiot.
Mens jeg studerte, var jeg svært lykkelig.
Mest på grunn av arbeidet.
Jeg elsket å lese om de flotte menneskene som skapte historie.
Og jeg lurte på hvordan det føltes.
Fortell meg hvordan det er når du har gjort det.
Ikke gi opp.
Ikke skuff meg!
- Rita! Hvor skal du? - Eastbourne.
- Jeg trodde du hadde ombestemt deg. - Jeg må dra.
Rita, stans! Hør på meg.
Vi må avklare dette. Vi må det!
Jeg vet vi har slitt i det siste, og jeg skal ikke gjøre det verre. Hør!
Hvis jeg ikke har støttet deg...
Unnskyld! Men du har heller ikke vært perfekt.
- Dette passer ikke nå. - Jo, for det må sies!
Du tror ikke jeg bryr meg om de viktige tingene.
At jeg bare mekker på motorsykkelen eller lager telt av setetrekk.
Men jeg gjør mitt beste. Jeg prøver.
Jeg liker en drink, men jeg pimper ikke hver kveld eller er utro.
Og jeg har aldri lagt hånd på deg eller barna.
- Hvorfor har du det uttrykket? - Er du en helgen, nå?
En helgen fordi du er anstendig? Det er bare slik det skal være!
Hva tror du streiken handler om? Nei, du har rett.
Du drikker ikke, gambler ikke, slår oss ikke. Heldige meg!
Herregud, Eddie, det er bare slik det skal være! Prøv å forstå det!
Rettigheter, ikke privilegier! Så enkelt er det.
Jeg trodde ikke du kom.
Mine herrer, ta imot Monty Taylor fra Ford i Dagenham.
Takk, herr formann. Jeg skal fatte meg i korthet.
Alle sivilisasjonens framskritt krevde at man gikk sakte fram.
Skritt for skritt.
Derfor er jeg her. For jeg føler at mitt forbund, ved å støtte...
Disse... Disse flotte, modige damene.
Disse krigerdronningene med hårnett.
At de på sin ferd mot likelønn, koste hva det koste vil...
Men vi må se på arbeidernes kamp under ett.
Derfor ber jeg dere -
- om å si at de krever for mye for tidlig.
Monty Taylor, du er en falsk, hyklersk drittsekk!
- Hold an der. - Hold an selv!
Vi ordner opp oss imellom etterpå.
Jeg har sett mer til dem i avisene i det siste enn du har gjort på 20 år!
Jeg vil gjerne høre hva de har å si.
Bestevenninnen min mistet nylig mannen sin.
Han var maskingeværskytter i 50. skvadron i RAF.
En gang ble han skutt ned under et raid til Essen.
Enda han var hardt skadd, klarte han å hoppe ut.
Jeg spurte ham hvorfor han gikk inn i RAF, og han sa...
"Fordi de har de fineste damene."
Og det hadde de.
Så sa han: "Man må jo gjøre noe."
Man måtte gjøre noe. Det var helt selvfølgelig.
Det var en prinsippsak.
Man måtte stå imot, gjøre det rette.
Ellers ville man ikke klare å se seg selv i speilet.
Når forandret det seg?
Når bestemte vi oss, i dette landet, for å slutte å kjempe?
Jeg tror ikke vi noen gang gjorde det.
Men dere må støtte oss, dere må stå imot sammen med oss.
Vi er arbeiderklassen. Mennene. Og kvinnene.
Vi skilles ikke av kjønn.
Bare av de som godtar urettferdighet, -
- og de, som lik vår venn George...
Er beredt til å kjempe for det som er rett.
Og likelønn for kvinner er rett!
Takk.
Jeg ante ikke at du kunne snakke slik. Det tok fyr i ræva til Monty!
Jeg må roe nervene. De kan stemme oss ned.
- Hvor lenge må vi vente? - En halvtime, sa de.
Vi kan sette drinkene på Montys regning.
Da tar jeg en dobbel gin, takk.
Eddie?
- Hva skal du ha, Rita? - Hun trengte visst frisk luft.
Jeg kom for å si unnskyld.
Jeg tenkte over det du sa.
Du hadde vel rett.
Du hadde rett.
Det er utrolig hva du har utrettet, Rita O'Grady.
Og jeg vil støtte deg. Det var det jeg ville si.
Men da jeg kom, sto du på talerstolen. Jeg hørte deg, og...
Du var storslått. Du var... jeg vet ikke.
Som en kraft.
Og så tenkte jeg...
Jeg vet ikke om min støtte spiller noen rolle fra eller til.
Ikke der du er nå.
Gå tilbake til møtet ditt, du. Jeg bare...
Eddie?
Du har sagt mye dumt opp gjennom årene.
Naturligvis betyr støtten din mye.
Den betyr all verden.
Ja vel, mine herrer. Resultatet av avstemningen er...
Delegater for å støtte maskinsyerskene: 79.
Delegater imot: 48.
Resolusjonen om å støtte Dagenham-damene er vedtatt.
"De fordømte fagforeningene er på linje igjen." Ser man det.
Det er vel på tide å innkalle sir Jack?
Det skal jeg. Han kan lede en undersøkelseskommisjon.
Så får vi håpe det hjelper.
Å jo! Én ting til. Arranger et møte med maskinsyerskene.
- Lederne deres. - Hva behager?
Jeg vil treffe dem. Så snart som mulig.
Ministre har aldri gjort det.
- Det bare oppmuntrer dem. - Gir saken deres troverdighet.
Jeg er det som kalles "en hissig rødtopp".
Jeg hater å måtte være et typisk kvinnfolk, men det er jeg.
Og at jeg nå reiser meg, er den hissige rødtoppen som går i bresjen.
Vil jeg gi saken deres troverdighet?
Herregud! Saken deres har troverdighet!
Likelønn er alminnelig rettferdighet!
Hvis ikke dere var slike sjåvinistiske idioter, -
- hadde dere skjønt det! Dere er udugelige!
Jeg er lei av nedlatenhet og å bli behandlet som en missedronning.
Arranger møtet!
- Hei, Ed. - Hei, Albert.
Kom, hør på meg.
Nå må du ikke få panikk, Rita.
Men jeg fikk en telefon fra Barbara Castles kontor.
- Eddie! - Hva er det nå?
- Barbara Castle vil snakke med meg. - Bra jobba!
Gosj. Skål!
Hvem ga ministeren lov til å møte dem?
Hun selv. Mrs. Castle er ganske viljesterk.
Jeg representerer Ford. Vi pumper millioner inn i britisk økonomi.
Det er på tide at sjefen min minner visse personer på det.
Inviterte du Ford-damene til et møte?
Jeg har forsikret Henry Ford II om at vi ikke støtter de streikende.
- Vi må ta tak i problemet. - Det passer ikke nå.
For ti år siden var du beinhard.
Da styrte jeg ikke landet.
Møt kvinnene, om du absolutt vil. Men ikke provoser Ford.
Vi har nok problemer med amerikanerne som det er.
- Det er fruen jeg vil snakke med. - Rita?
- Hva gjør du her? - Jeg må be deg om en tjeneste.
- Lisa? - Hva er det?
- Vil du ha en kopp te? - Ja takk.
- Beklager at jeg kommer så sent. - Men du kom.
Hva om Mrs. Castle sier nei?
Hvordan vi takler det? Vi er kvinner, ikke spør så dumt.
- Denne veien, mine damer. - Nå gjelder det.
Vi ses igjen senere.
- Mr. Tooley, jeg ventet ikke Dem. - Men De skal møte kvinnene.
Det er på tide at jeg hører på dem.
Jeg skal informere Dem om hva resultatet blir.
Jeg tror vi vil det samme, De og jeg.
At Ford skal sysselsette britiske arbeidere.
Jeg vet at Ford er viktig for økonomien vår.
Hjelp oss med å opprettholde produksjonen her.
Hjelp oss i kampen mot streikene. De undergraver profitten vår.
Det er tross alt derfor vi lager biler. Ellers flytter vi utenlands.
Truer De meg, Mr. Tooley?
Jeg prøver å hindre at 40 000 Ford-ansatte mister jobben.
Og titusener på tilstøtende arbeidsplasser.
Jeg tror ikke at noen av oss ønsker å ta den sjansen.
Kom, Eileen og Monica. Tror dere de kan se oss?
Ring statsministeren for meg.
Downing Street 10, takk.
Ja? Ja vel, fint. Mange takk.
Han er dessverre på flytur, og lander ikke før i kveld.
Takk for at du kom.
- Connie, jeg er så lei for... - Nei.
- Det er jeg som skal si unnskyld. - Slett ikke.
Ministeren tar imot dere nå.
Nå skal vi til pers.
Er dere klare?
- God dag, Mrs. O'Grady. - Kall meg Rita.
- Det er en glede å møte Dem. - I like måte.
La meg presentere Connie, Brenda og Sandra.
Det gleder meg at dere kunne komme. Vær så god og sitt.
- Vil dere ha et glass sherry? - Takk, gjerne.
- Du har vel ikke whisky? - En åndsfrende!
Skjenk opp to whiskyer.
Skål, da!
Jeg har fulgt med på dere, og er svært stolt av kampen dere har ført.
Jeg støtter kravet om likelønn, og dere vil få det... med tiden.
Næringen vil protestere. Overhuset også, og pressen vil gasse seg.
Viktige kamper koster.
Gå tilbake på jobb, så lover jeg å jobbe med saken deres.
Nei. Vi trenger noe håndfast. Nå.
Du har makten.
- Vi trodde at når vi traff deg... - Politikere må jobbe langsiktig.
Vi er ikke politikere, vi er arbeidere. Det er du også.
Ja vel. Hva må til for å få dere til å gjenoppta jobben?
- Hva? - Det "noe håndfaste".
Og merk dere at jeg sier "noe", ikke "alt".
Vi trenger...
En garanti for at vi vil få likelønn. Og i mellomtiden -
- må lønnen vår heves mye nærmere mennenes lønn. Nå. Hos Ford.
- 75 prosent? - 90.
90. Minst.
Dere setter meg i en meget vanskelig situasjon.
- Jeg var vel ikke for pågående? - Nei.
Mr. Tooley, den sjansen De nevnte, jeg må ta den.
Vi hører nå at samtalene mellom Mrs. Castle og maskinsyerskene -
- snart er over, og at en erklæring vil bli lagt fram.
- Et øyeblikk, minister. - Naturligvis.
Er ikke det en Biba-kjole? Jeg så den i et blad.
Jeg må gi den tilbake i kveld.
- Er det en C&A-drakt? - Ja. Hvorfor betale i dyre dommer?
- Jeg har maken hjemme. - Har du det?
Kom, jenter.
- Mine damer. - Du først.
- Nei, du går først. - Gosj.
Nå, mine damer, kan jeg hjelpe dere?
Takk, mine herrer. Det er meg en glede å kunngjøre -
- at etter vår samtale, vil de 187 maskinsyerskene hos Ford -
- gjenoppta jobben den 1. juli.
Lønnen deres blir hevet med sju pence i timen.
Dermed tjener de 92 prosent av mennenes lønn.
Men det er ikke alt.
Som resultat av samtalene, kan jeg bekrefte -
- at regjeringen vil legge fram forslag til lov om likelønn.
Og jeg garanterer at vi i løpet av høsten vil sørge for-
- at forslaget vil bli vedtatt og gjort gjeldende. Mange takk.
Mer støtte bak meg!
To år senere, i mai 1970, ble lov om likelønn vedtatt.
Liknende lover ble snart vedtatt i industriland over hele verden.
De lot oss feire med en fest i kantina.
- Jeg husker ikke mye av det! - Jeg vet det.
Og jeg tenkte: Der har vi litt av den gamle ånden -
- som gjorde at suffragettene lyktes.
Vi er i streik. Alle maskinsyerskene.
- Ingen bilsetetrekk? - Ikke fra oss.
- Dere går ikke tilbake? - Nei.
Ingen ventet at vi ville gå ut i streik.
- Vi streiker til vi får det vi vil. - Kvinner streiker aldri uten grunn.
- Vi trodde ikke vi var så sterke. - At vi kunne stanse Ford-fabrikkene.
Det var opp til oss damene. Og vi er damer, samme hva andre sier.
Ford iverksatte endringer i personalpolitikken, -
- og brukes nå som eksempel til etterfølgelse.